Suomentaja: DalSargamon
Oikoluku: Otukka
Paikat!
Kaikki paikoilleen.
Ensi-illat. Rakastan ensi-iltoja.
Kuinka voitte? Mukava nähdä teitä.
- Hyvää iltaa, Charles. - Kiitos samoin.
- Tässä on vaimoni. - Oi, rouva Herbert.
- Mukava tavata. - Voinko antaa teille poskisuudelman?
Kuuluuko tämä herra Barrien parhaimmistoon?
Se skotti-nero on tehnyt sen taas.
- Paras tuottamani näytelmä 25 vuoteen. - Todellako?
Minulla on jo tiedossa kiinnostuneita sijoittajia New Yorkista.
Nähdään Broadwaylla.
Finding Neverland - Tarinan lähteillä
Aloituspaikat, väki.
Valmistautukaa, pyydän.
Voisitteko siirtyä aloituspaikoillenne, kiitos?
Aloittajat... voisitteko siirtyä aloituspaikoillenne.
Yleisö on tulossa paikoilleen. Valmiina.
- Hyvä yleisö? - Anteeksi?
- Yleisöä on paljon tänä iltana. - Hyvä, se on oikein hyvä. Kiitos.
- Kuinka kauan vielä kestää? - 10 minuuttia.
Rakastan ensi-iltoja.
Haluan tanssia vaimonne kanssa näytelmän jälkeisissä juhlissa.
Hyvänen aika.
- Hyvää iltaa. - Kuinka voit, John?
- Oikein hyvin. - Hei, George.
Sinä järjestit lomasi uudelleen vuokseni, enkä unohda sitä.
- Et tule katumaan sitä. - Olen varma etten.
- Onko sinulla liput? - Kyllä, ne ovat taskussani.
- Oi, rouva Barrie. - Herra ja rouva Snow.
Toivoimme niin kovasti saada puhua miehenne kanssa ennen esitystä.
Oletteko nähneet häntä?
Toden sanoakseni, en ole aivan varma missä hän on.
Me kaipaamme kyllä teidän näkemistänne näyttämöllä.
- Te olitte niin loistava. - Niin.
No, siitä on kulunut jo jonkin aikaa.
- Löydättekö varmasti paikkanne? - Voi, kyllä. Kyllä.
Nähdään juhlissa.
Anteeksi. Etsisitkö herra Barrien ja muistuttaisit häntä, -
että kyseessä on hänen näytelmänsä tänä iltana?
- Kyllä, rouva. - Kiitos.
Sulkekaa ovet.
Lontoo 1903
Perustuu tositapahtumiin
Väsyksissäni tämä epämukavuus saa minut vallan huojumaan järkytyksestä.
Ei täällä ole epämukavaa, kauppa on viileä.
Ja takassakin palaa tuli.
Todellako! Kuinka epätavallisen hienoa.
Anteeksi, sir. Rouva Barrie halusi minun muistuttavan teitä -
että näytelmä on alkanut.
Joskin, uskoisin teidän tietävän sen.
- He vihaavat sitä. - Sir?
Tunnelma on kuin hammaslääkärin vastaanotolla. Miksi!?
En sanoisi, että he vihaavat sitä herra.
Mitä mieltä sinä olet? Pidätkö siitä?
- Kuulostaisin vain idiootilta. - Kyllä vai ei. Ei se haittaa minua.
- Minä en todellakaan ole pätevä... - Pidätkö siitä?
- Onko se täyttä sontaa? - Sontaa, herra?
Sano se. Sano vain. Se on aivan hanurista, eikö olekin?
Sano se.
Se on hevonperseestä, herra Barrie. Sano nyt vain.
- Se on hevonperseestä, herra Barrie. - Tiesin sen.
Ei, en ole edes nähnyt sitä.
Tiesin sen, kiitos. Kiitos paljon.
Kun katson sinua, herrani, hetken..
olen vanha mies...
Täyttä roskaa alusta loppuun.
Voit sanoa hyvästi investoijillesi.
Mukava nähdä teitä. Pahoittelen, herra.
Ensi kerralla se onnistuu, Charles, minä lupaan.
Totta kai onnistuu, James.
- Sijoitit paljon rahaa tähän. - Omaisuuden, James.
Onneksi minulla on varaa menettää omaisuus.
- Onko? - Ei, ei ole.
- Arthur. - James. Jätit väliin -
edellisen klubin kokouksen. - Jätinkö?
Olemme alkaneet miettiä kumpi on harrastuksesi. Kirjoittaminen vai kriketti?
Tehän halusitte puhua herra Barrien kanssa, ettekö halunneetkin?
Kyllä, mutta eihän meidän pitäisi keskeyttää heitä. Eihän?
En ymmärrä miksei.
Mielestäni ongelma on lyömisjärjestyksessä.
Olet ehdottomasti oikeassa.
- James. - Hei, rakas.
- Muistathan herra ja rouva Snown? - Rouva Snow.
- Herra Barrie. - Herra Snow.
Snowt ovat odottaneet tapaavansa sinut koko illan.
Voi, kyllä.
Tämän iltainen näytelmänne oli ilmiömäinen, eikö ollutkin?
Oliko?
Kiitoksia. Hyvin ystävällisesti sanottu. Olen iloinen, että piditte siitä.
Miten se omasta mielestänne meni?
- Se olisi voinut mennä paremminkin. - Todellako?
HERRA BARRIEN NÄYTELMÄ EI HÄIKÄISSYT
Mary?
Niin, James?
Olen menossa puistoon, jos haluaisit liittyä seuraani?
- On kaunis aamu. - Sinä työskentelisit, etkö vain?
Kenties.
Jätän sinut työsi pariin sitten.
- Huomenta, herra Barrie. - Huomenta, Emma.
- Hyvää päivänjatkoa, herra. - Kiitos samoin.
Käy kiinni poika.
Hae se poika.
Juuri noin. Hyvä poika.
Tarraa kiinni!
No kuka se siihen tupsahti? No niin, poika. Hae!
Anteeksi herra, seisotte hihani päällä.
Seisonko? Olen pahoillani.
Huomautanko, että makaatte penkkini alla?
Minun täytyy hyväksyä kohtaloni.
Ilkeä prinssi George heitti minut tyrmään.
Olen pahoillani, jos se vaivaa teitä.
Jos sinut on lukittu tyrmään, niin paljoa ei ole tehtävissä, eihän?
Ehkäpä voisin livauttaa sinulle avaimen kaltereiden välistä.
En ottaisi sitä riskiä, herra.
Ilkeä prinssi George on kiduttanut lukuisia miehiä.
Olen pahoillani. Häiritseekö hän teitä, herra?
Veljeni osaa olla hyvin ärsyttävä muita ihmisiä kohtaan.
Prinssi George, oletan?
Ymmärsin, että sinä olet hirvittävä tyranni, joka vangitsi tämän epäonnisen hunsvotin.
En hirvittävä. Ennemminkin hyväntahtoinen ja suvaitsevainen hallitsija.
Ja mikä oli tarkalleen...
- Minkä sanoit nimesi olevan? - Michael.
Mikä on tarkalleen Michaelin rikos?
Hän on nuorempi veljeni.
Tarpeeksi reilua. Olen pahoillani, nuorukainen, -
en voi vapauttaa sinua. - Ei se mitään.
- Voinko leikkiä koirasi kanssa? - Kaikin mokomin.
Tässä on Jack, toinen perimäjärjestyksessä.
- Ja tuo on Michael. Hän on vasta viiden. - Ja minut on vangittu sen vuoksi.
Olen kovin pahoillani, häiritsevätkö poikani teitä?
Emme me häiritse häntä, äiti.
- Michael, kulta, tule pois sieltä. - En voi, olen vankilassa.
Vai niin.
James Barrie, mukava tavata.
Kirjailija James Barrie? Ilo on minun puolellani. Sylvia Llewelyn-Davis.
- Oletteko kirjailija? - Kyllä olen.
Hän on näytelmäkirjailija, Jack. Melko kuuluisa kaiken lisäksi.
Olen pahoillani, oletan, että olette kirjoittamassa.
- Ei haittaa. - Missä Peter on?
Mitä olette kirjoittanut, herra Barrie?
No, tällä hetkellä, -
tienaan elantoni viihdyttämällä prinssejä -
ja heidän hovejaan, yhdessä koulutetun karhuni, Porthosin kanssa.
Jos saatte myös Peterin liittymään seuraamme, -
olen valmis esittämään teille sellaisen esityksen -
vastineeksi tämän vangin vapaudesta, tietysti.
- Hyvä on. - Hyvä on.
Nyt, -
haluan teidän kiinnittävän erityistä huomiota -
hampaisiin.
Jotkut pelkurimaiset kouluttajat -
esiintyvät karhun kanssa, jonka hampaat on revitty irti, -
toiset pelkurit taas, pakottavat eläimen pitämään kuonokoppaa.
Vain todellinen mestari -
yrittäisi näitä temppuja ilman kumpaakaan näistä turvakeinoista.
- Miksi toit minut tänne? - Peter.
Mutta tämä on ihan järjetöntä, sehän on pelkkä koira.
Älähän nyt, kulta.
Pelkkä koira? Pelkkä?
Porthos, älä kuuntele häntä.
Porthos unelmoi olevansa karhu -
ja sinä haluat murskata nuo unelmat sanomalla sitä koiraksi?
Miten hirvittävän masentavasti sanottu.
Se on sama kuin sanoisi, -
ettei hän voisi kiivetä vuorelle jonka laella seisoo.
Tai ei tuo ole timantti, se on pelkkä kivi.
Pelkkä...
Hyvä on.
Muuta hänet sitten karhuksi. Jos pystyt.
Peter. Oletko unohtanut kuinka käyttäydytään.
Noilla silmillä, parahin poikaseni, -
pelkään, ettet koskaan näkisi sitä.
Siitä huolimatta, pienellä hyppysellisellä mielikuvitusta -
pystyn muuttamaan hänet saman tien -
ja katsokaa, mahtava karhu Porthos.
Tanssi kanssani.
Kiitos. En usko nähneeni toista samanlaista esitystä.
Olemme täällä joka päivä, ja karhu on aina valmiina esiintymään.
Kenties näemme teidät täällä sitten huomenna.
Kenties.
Peter, nousisitko ylös. Nopeasti.
- Peter, etkö pitänyt siitä? - Olen nähnyt parempiakin.
Michael halusi että karhu olisi pitänyt vangita hänen kanssaan, -
ja Peter väitti, ettei Michael edes ollut vankina.
Eikä Porthos ollut karhu laisinkaan.
Toivon todella näkeväni heidät uudelleen huomenna.
- Mikä hänen nimensä on? - Sylvia.
Rouva jotain-Davies.
Llewelyn-Davies?
Tunnetko hänet?
Tiedän kuka hän on, tietysti.
Hänhän on sentään du Maurier.
Hänen isänsä oli taiteilija, -
veli näyttelijä, -
ja hänen miehelleen tapahtui jotain traagista.
Ai, niin tietysti, hän kuoli. Leukaluusyöpä, muistaakseni.
Kuinka kauheaa.
Todellakin. Ilmeisesti -
hänelle jäi hoidettavaksi 4 poikaa, -
eikä mitään mainittavampia tuloja.
Ilman äitinsä apua...
James.
Meidän pitäisi kutsua heidät päivälliselle.
- Pitäisikö? - Ehdottomasti.
Olen aina halunnut tavata rouva du Maurierin, -
koska hän käytännössä tuntee kaikki tuntemisen arvoiset ihmiset.
Mistä olet kirjoittamassa?
No, en mistään mainitsemisen arvoisesta.
Minä en osaa kirjoittaa.
Oletko koskaan pitänyt päiväkirjaa?
Entä oletko koskaan yrittänyt kirjoittaa kädelläsi?
No, mistä tiedät sitten?
Tiedän vain.
- Siinä se. - Vai niin.
Missä äitisi ja loput pojat ovat tänään?
Kotona. Äidillä on lievä keuhkoputkentulehdus.
Olen kuitenkin varma, että kaikki olisivat iloissaan nähdessään teidät -
jonain iltapäivänä.
Minun pitäisi antaa teille kirjoitusrauha.
Peter.
Nähdään sitten myöhemmin.
Charles, miksi et kertonut minulle, ettei se ollut hyvä?
Miksi sinä et kertonut minulle? Sinä tiesit ettei se ollut lainkaan hyvä.
Pidensin teatterin varausta, ja pidän näyttelijät saatavilla.
- Ei minulla ole toista näytelmää. - Olen varma, että sinulla tulee olemaan.
- Tuleehan? - Saamme nähdä.
Tarvitsisin allekirjoituksenne näihin, herra Frohman.
Sitä ei ollut koskaan tarkoitus ottaa vakavasti.
Sinä tiedät mitä tapahtui, James, he muuttivat sen.
He muuttivat mitä?
Kriitikot.
He tekivät siitä tärkeän.
Miksi sitä kutsutaan?
- Leikiksi. - Leikiksi.
GREAT ORMONDIN KAIVOSYHTIÖ
Luovuta poika meille, senkin kelju intiaani.
Kansamme opettaa pojan intiaanin tavoille, ja tekee hänestä mahtavan soturin.
Päällikkömme, Juokseva Nenä, ei päästä häntä koskaan lähtemään.
Olen haavoittunut, Peter. Aika käy vähiin.
Mene. Levitä siipesi ja lennä kuin kotka vihollisemme yli.
Lennä takaisin päällikkömme luokse ja kerro hänelle urheasta kuolemastani.
Tuo on hullua, ei intiaanit osaa lentää.
Totta kai he osaavat. Mene. Mene, mene.
Kuuntele meitä poika, tuo intiaani kidnappasi sinut.
Tuo ei ole totta. En ole kidnapannut ketään.
Sinä eksynyt poika, opetan sinut intiaanisoturien tavoille, -
kasvatan sinut omana poikanani. - Sinä et ole isäni.
- Sain hänet. - Anna minun mennä!
- Lopettakaa. - Voi, ollaanpas sitä niin hirmuista?
- Varoitan sinua. - Hui, olen kauhuissani!
Koittaisit pitää hauskaa vaihteeksi.
Lopettakaa!
- Päästä irti. - Jack.
Lopettakaa!
- Päästä irti, George! - Peter!
- Olen todella pahoillani. - Ei se ollut sinun vikasi.
Pelkäänpä, että se saattoi olla.
Rehellisesti sanottuna, olen vain iloinen, että sait hänet mukaan leikkiin.
Voi kyllä, siitä tulikin loistava menestystarina.
Herra Barrie, se on paljon enemmän kuin mitä itse olen saavuttanut.
Peter on ollut eri poika sen jälkeen, kun hänen isänsä kuoli.
En ole varma onko hän saanut edes itkettyä sitä kunnolla.
No -
suru vaikuttaa kaikkiin eri tavalla, eikö vain?
Niin vaikuttaa.
Ai niin, vaimoni haluaisi kutsua sinut ja pojat päivälliselle.
Sekä äitisi.
Miten ystävällistä.
Se olisi mukavaa.
No, ettekös te kaikki näytä ihastuttavilta pienissä puvuissanne.
Ja, rouva du Maurier, sääli ettemme ole tavanneet tätä iltaa aiemmin.
Kovin ystävällistä teiltä sanoa noin.
Ei laisinkaan, lukemattomissa hyväntekeväisyystilaisuuksissa -
tai eri tapahtumissa olen nähnyt teidän nimenne listattuna järjestäjien joukossa.
Se on juuri sitä, mitä tahtoisin -
itsekin tehdä, jos vain löytäisin sille aikaa.
Minun ongelmanani on löytää aikaa tehdä kaikkea muuta.
Tälläkin hetkellä minulla on huolehdittavana kaksi kotitaloutta.
- Sylvia uskoo selviävänsä ilman apulaista. - Äiti.
Minun taloni olisi tarpeeksi iso meille kaikille, -
mutta ajatus, että hän asuisi minun kanssa ei tunnu so..
Pyydän, ei nyt, äiti.
Me pidämme kyllä talon järjestyksessä.
Älä keskeytä, George. Mistä opit tapasi.
Herra Barrie, ymmärsin, että teistä on tullut leikkikaveri lastenlapsilleni.
Oikeasti, he viihdyttävät minua.
Päinvastoin, -
yhtenäkin päivänä olimme tutkimusmatkalla synkimmässä Afrikassa meidän puutarhassamme.
Herra Barrie sairastui... minkä puremasta se olikaan?
Tsetsekärpäsen, melko kauheaa.
Niin ja hän turposi virtahevon kokoiseksi.
Sormet olivat kuin makkarat.
Ja meidän täytyi laittaa hänet kellumaan jokeen -
kuin hän olisi ollut suuri silattu lautta.
Mutta kala oli hyvää, eikö ollutkin?
James.
Pyydän.
- Hyvästi. - Suurkiitokset.
- Hyvää illanjatkoa. - Hei.
Hyvää yötä.
No, se oli katastrofi.
Tuskallista. Kertakaikkisen tuskallista nähdä.
En tiedä mitä tarkoitat, minä viihdyin oikein hyvin.
Voi, James, pyydän -
Minun ongelmani ei ole löytää aikaa tehdäkseni kaikkea muuta.
En ole koskaan eläessäni tuntenut oloani näin tuomituksi.
Tuomituksi? Mitä tarkoitat?
Aikuinen mies, herran tähden, leikkiä nyt lasten kanssa päivät pitkät?
Joka tapauksessa, tuskin onnistuimme luomaan kontakteja, joita olimme toivoneet.
Minä todella luulin, että me -
nautimme vain heidän seurastaan.
Hän on ollut hyvä ystävä meille, äiti.
Niin, mutta mitä sekin merkitsee?
Et kai sinä ainakaan ole aikeissa -
viettää iltapäiviäsi niiden lasten kanssa, ethän?
Ja tänään, arvon naiset ja herrat, -
käyttäen vain tuulta ja omaa fyysistä voimakkuuttaan, -
George Llewelyn-Davies tulee koettelemaan atmosfäärin rajoja -
porrastetulla voimapaperilla. Anna mennä poika.
- Anna mennä, George. - Sinä hajotat sen, George.
- Älä pysähdy! - Luulen että vauhtia tarvitaan enemmän.
Minä haluan tehdä sen.
Odota hetki, George, luulen, että se on pyrstön tarpeessa.
- Odota. - James, tämä kelvannee?
- Ei, se ei ole tarpeeksi painava. - Minä haluan tehdä sen.
Tuletko, Peter?
- Porthos. - Tällä kertaa se onnistuu.
Porthos. Annapas helistimesi.
Michael... haluaisitko sinä yrittää?
Kyllä, kiitos.
Ei hän juokse tarpeeksi nopeasti.
Anna hänen yrittää, Jack.
George. No niin pojat, mennään takaisin ylös. Michael.
No niin, George, pitele yläosaa.
Kulta, sinun täytyy juosta nyt, oletko valmiina?
- Valmiina? Juokse, juokse, Michael! - Juokse!
Voi, sanoinhan ettei tämä tulisi onnistumaan.
En usko, että hän on tarpeeksi nopea.
Ei se tule onnistumaan, jos kukaan ei usko häneen.
- Antakaa hänelle mahdollisuus. - Michael, mene takaisin lähtöpaikkaan.
- No niin, kulta, yritetään uudelleen. - George, ota sinä leija.
Tällä kertaa en halua henkäystäkään epäluuloa mukaan.
Meidän täytyy saada tuo leija ilmaan.
Luulen, että nyt tuulee enemmän. Oletko valmis, Michael?
- Sinä onnistut, Michael. - Juokse, Michael, juokse!
Juokse!
Se onnistui!
Mistä olet nyt kirjoittamassa?
Teen vain muistiinpanoja.
En koskaan tiedä mistä ne kertovat, ennen kuin luen ne jälkeenpäin.
Jotain leijastako?
Miksipäs kysyit sitä?
En tiedä.
Jos minä olisin kirjailija -
luulen, että voisin kirjoittaa kokonaisen tarinan leijan lennättämisestä.
Ehkäpä sinun sitten pitäisi kirjoittaa siitä.
Tuo on aivan loistava idea. Miksi et yrittäisi?
Toivon, ettet ole puhunut mistään -
liian vakavasta asiasta tämän kanssa.
Ei. Olemme oikeastaan puhuneet vähän hömppäasioista.
Voimmeko saada hänet illalliseksi?
Voiko hän tulla meille illalliselle, Michael. Emme ole kannibaaleja.
Olet tervetullut halutessasi.
Sylvia... Herra Barrie. Missä olette olleet?
Lennättämässä leijaa, äiti, ja pitämässä hauskaa,
- En tiennyt, että olit tulossa tänä iltana. - Etkö?
No, ilmeisesti olit sitten unohtanut sen.
- Toin illallista meille kaikille. - Ei se olisi ollut tarpeellista.
No, eihän täällä ole mitään syötävää, vai onko?
Ei teidän tarvitse odottaa, että kaapit ovat tyhjinä.
Lopettaisitko, äiti. Tulehan, kultaseni.
Pyyhkikää jalkanne. Täällä on jo muutenkin tarpeeksi likaista.
George, luulin, että sanoit auttavasi äitiäsi talouden huolehtimisessa.
Takkisi, Michael, kiitos, ja henkari.
- Näemmekö huomenna? - Ette.
Te autatte huomenna talon kunnostamisessa.
Äiti, tälle ei oikeasti ole mitään tarvetta.
Et voi tehdä kaikkea itse.
Katso itseäsi, olet hirvittävän punehtunut.
Kulutat itsesi uuvuksiin.
Kiitos ihastuttavasta päivästä, James.
Varoisitko, äiti.
Joten huomenna me laitamme asiat kuriin täällä.
Eikä yksikään teistä tule pakenemaan.
- Hyvää iltaa, herra Barrie. - Iltaa, Sarah.
- Hyvää iltaa, herra Barrie. - Iltaa, Emma.
Et ehtinyt illalliselle.
Ehkä syön jotain hiukan myöhemmin, haluaisin kirjoittaa hiukan.
Oletko varma?
Se oli ihastuttava ateria: ankkaa.
Sarah antoi Emman kokata tänä iltana.
Ihanko totta?
Mitä mieltä olisit, jos lainaisimme Emmaa -
Daviesin perheelle joinain iltoina.
Heillä ei oikeastaan ole kokkia.
Oletan, että rouva Davies siis piti täällä nauttimastaan ateriasta.
Luulen että hänellä voisi olla käyttöä ylimääräiselle käsiparille, siinä kaikki.
Miten hyväntahtoista sinulta.
Ehkäpä voisimme lähettää heille sitten myös jotain pöytähopeitamme.
Ja entäpäs petivaatteemme?
En ihmettelisi -
jos jotkut hänen omistaan olisivat hiukan nuhruisia.
Pyydän, Mary, lopeta.
Ehkäpä hän voisi lähettää asioita, joista meillä on puute.
Aviomieheni esimerkiksi.
Näet mieluummin häntä, kuin tätä taloa.
Se ei ole näyttänyt haittaavan sinua pitkään aikaan.
Lordit ja arvon rouvat, hänen korkeutensa, kuningas Michael, "hyvänsuopa".
Valtakunnan suojelija.
Tuo valtikka on tehty puusta.
Niin, no.. meillähän on budjetti, jota noudattaa.
Tarkoitan -
että kaikki luulevat, että se on tehty kullasta, -
mutta se on vain vanha puun palanen.
Sillä on merkityksensä lopussa, Peter.
Se mitä olemme tehneet -
on, että olemme ottaneet vanhan puun palasen -
ja muuttaneet sen koko maailman silmissä mitä mahtavimmaksi kullaksi.
Ole hyvä.
Mikä tämä on?
Kaikki suuret kirjoittajat -
aloittavat hyvällä niteellä, johon kirjoittaa -
ja kunnioitettavalla otsikolla.
Avaa se.
Kadonneet pojat:
otteita Daviesien poikien kauhistuttavista seikkailuista -
Peter Llewelyn-Daviesin henkilökohtaisesti kertomana.
Kipling nielaisisi oman korvansa tuollaisesta otsikosta.
Pistä häntä, George, sinä pystyt siihen.
En vieläkään tiedä mitä kirjoittaisin.
Kirjoita mistä tahansa, -
kirjoita perheestäsi, -
kirjoita siitä puhuvasta valaasta. - Mistä valaasta?
Siitä, joka on mielikuvituksesi vankina ja pyrkii vapautumaan epätoivoisesti.
Istuudu.
Itse asiassa olen alkanut kirjoittamaan Daviesin veljeksistä.
- Näytelmääkö? - Näytelmääpä hyvinkin.
Ja olisin äärimmäisen otettu, -
jos saisin käyttää nimeäsi yhdellä hahmoista.
En tiedä mitä sanoa.
Sano kyllä.
Erinomaista.
Porthos, se on Michaelin. Päästä irti.
En mene nukkumaan, en mene, en mene.
Sinun olisi pitänyt olla nukkumassa jo puoli tuntia sitten, nuori mies.
Pelkäänpä, että olen menettänyt kokonaan otteeni kurin suhteen.
Höpö höpö.
Nuorukaisia ei pitäisi koskaan passittaa nukkumaan, -
he heräävät aina päivän vanhempina -
ja ennen kuin huomaatkaan, he ovat kasvaneet aikuisiksi.
Heidän isänsä olisi ollut kauhuissaan.
Koska hän ei olisi ikinä sallinut koiraakaan sisällä,
hän olisi sitonut heidät pihamaalle.
No niin.
Viimeinen sängyssä on mätämuna.
Merkitset paljon pojilleni, tiedäthän?
Etenkin Peterille.
Minusta vaikuttaa siltä, että Peter yrittäisi kasvaa liian pian.
Hän kuvittelee, ettei aikuisiin sattuisi niin syvästi kuin lapsiin, -
kun he menettävät jonkun läheisen.
Menetin vanhemman veljeni, Davidin, kun olin Peterin ikäinen.
Se melkein tuhosi äitini.
James, olen kovin pahoillani.
Äiti raukkasi, -
en voi edes kuvitella, miltä tuntuisi menettää lapsi.
Aivan.
Hän ei noussut edes sängystään kuukausiin, ei syönyt, -
yritin kaikkeni tehdäkseni hänet onnelliseksi, mutta -
hän olisi halunnut vain Davidin.
Joten -
eräänä päivänä -
puin itseni Davidin vaatteisiin -
ja menin hänen luokseen.
Sinun on täytynyt säikyttää hänet hengiltä.
Luulen, että se oli ensimmäinen kerta kun hän oikeasti -
katsoi minua.
Ja se oli James-pojan loppu.
Minulla oli tapana sanoa itselleni, -
että hän meni Mikä-Mikä-Maahan.
No?
Mikä-Mikä-Maa. Se on mahtava paikka.
En ole puhunut tästä kenellekään aiemmin.
En koskaan.
Millainen se on?
Mikä-Mikä-Maa.
Jonain päivänä vien sinut sinne.
Odota hetki, James. Hänkö on keiju?
Ei. Hän on nuoruuden vastustamaton henki.
- Helinä on keiju. - Helinä on nainen?
Hän ei ole nainen, hän on keiju.
Hän on poika, joka säilyy nuorena ikuisesti.
James, kuinka kukaan voi pysyä nuorena ikuisesti? Ei se toimi.
Hän vain uskoo, Charles, -
ja kuvittelee millainen hän haluaa olla,
ja hän uskoo siihen tarpeeksi kauan
ja tarpeeksi kovasti, jotta se kaikki ilmestyy hänen eteensä. Näetkös?
James, olen ystäväsi, olet luomassa floppia.
Sinulla on mies, joka on keiju, eikö?
- Poika. - Niin juuri.
Ja tämä tyttö kutsuu itseään Helinäksi.
Ja sinulla on merirosvoalus lavalla, -
jota ympäröi tuhannet tonnit vettä. Se on paljon vettä.
- Se on paljon vettä. - Kyllä.
Ja se tietää paljon rahantarvetta.
Niin, mutta me voimme toteuttaa veden lavastein.
No, siis jos voimme korvata veden lavastein, niin näytelmäsi on varma menestys.
Tiedätkös, mitä luulen tekeväni?
Luulen, että kuvittelen maailman, jossa haluan olla..
- Tarpeeksi kauan ja tarpeeksi kovasti. - Niin juuri.
Ja rahaa tuottava näytelmä ilmestyy maagisesti nokkani eteen.
- Juuri noin. Ymmärsit sen. - Niin.
Miten se krokotiilin sisällä oleva kello vedetään?
- Se on jäätynyt. - Ah, niin tietysti.
- Mitenkäs onnistui! - Loistavasti suoriuduttu.
Keräsin rohkeutta, jotta uskalsin kutsua pojat katsomaan tätä peliä -
ja me kärsimme nöyryyttävästä turpalöylystä.
Se on täydellistä, itse asiassa.
Vietät melko paljon aikaa heidän kanssa, etkös vain?
- Jokaisen liikenevän hetkeni, itse asiassa. - Olen iloinen puolestasi.
Ja rouva Daviesillä tuntuu olevan mukavaa myös.
Sinun pitäisi silti olla tietoinen, mitä jotkut ihmiset ovat puhuneet.
Muistutan sinua, etten ottaisi puheeksi ohimenevää asiaa.
En ole yllättynyt. Mitä he puhuvat?
Hyvä on.
Että sinä vietät enemmän aikaa rouva Daviesin seurassa kuin oman vaimosi.
- Hän on leski. - Olen ystävä. Siinä kaikki.
He ovat pyöritelleet niin ikään kysymyksiä siitä -
miten sinä vietät aikasi poikien kanssa ja miksi.
Tuohan on törkeää!
Kuinka joku voi kuvitella jotain niin pahaa.
He ovat lapsia, viattomia lapsia.
Löydät välähdyksen onnellisuutta tästä maailmasta, -
niin aina on joku, joka tahtoo tuhota sen.
Ei.
Kiitos, Arthur, mutta en usko, että moni kuuntelee tuollaista hölynpölyä.
Miksi kukaan ei sitten istu heidän kanssa?
Heti kun saadaan vähän julkisuutta, James, -
ihmiset tarkkailevat sinua...
ja he etsivät tapoja, vetääkseen sinut maan pinnalle.
Oletko varma, ettei vaimollasi ole mitään sitä vastaan, -
että viet meidät huvilallesi kesäksi, James?
- Hän ei käy siellä enää. - Todellako?
On hirvittävä helpotus päästä täältä pois.
- Toivon, että tulet kuitenkin käymään. - Tietysti.
- Ovatko kaikki sisällä? - Ovatko kaikki sisällä?
- Oletko sinä hyvä kuski, James-setä. - En.
Pois edestä.
- Olemmeko jo perillä? - Melkein.
Lapset, menkää leikkimään pihalle. Älkää repikö vaatteitanne.
Tulkaa, seuratkaa minua.
Kiirehtikää.
- Haluaisitko nähdä loputkin paikat? - Kyllä.
Tervehdys!
Luulitkos, että pystyisit karkaamaan kapteeni Swarthylta, vai?
Mars laivaan siitä!
Mars laivaan, nulikka.
Nyt sinulla on mahdollisuus tulla merirosvoksi kuten me muutkin,
tai joutua haiden ruuaksi,
- Miten upeaa! - Tai kenties krokotiileille, vai?
Kukaan ei päässyt pakenemaan, kapteeni.
Loistavaa työtä, perämies.
Nyt -
on ainoa mahdollisuutenne puhua.
Kuka teistä on valmis -
lausumaan valanne ja unelmanne merelle?
Minä olen!
En ole lopettanut vielä.
Astumaan vaarallisimpaan lukuun -
nuorissa ja pian hukatuissa elämissänne.
Mitä sinä sanoit? Mitä sinä teet, poika?
Kikatatko sinä? Minun laivassani? Kikatat? Mitä sinä sanoit?
Minä sanoin, että olen valmis, kapteeni.
- Mikä sinun nimesi on, poika? - Curnie, joukon vanhin ja viisain.
Vapauta hänet, perämies.
Tervetuloa laivaan, Curnie.
Sinun tehtävänä on luututa kansi.
Ja kukas sinä olet, nuori knaappi.
Minun nimeni on kurkunleikkaaja-Ames,
pelätty miesten ja haluttu naisten keskuudessa.
Jack!
Tervetuloa laivaan, Ames.
Sinun tulee kiillottaa kaikki puupinnat.
Tarraa tuosta kiinni!
- Ja sinä, poikanen. - Olen Peter.
Ei se ole merirosvonimi.
Entäpäs katala-Jim, kumppani.
Ei.
Pelkkä Peter.
Pidän nimestäni.
Hyvä on.
Rangaistukseksi mielenkiintoisen merirosvonimen uupumisesta, -
Peter joutuu kävelemään pitkin lankkua.
Irrottakaa hänet.
Nuorukainen.
- Mitä esitän? - Se on poika.
Se on täällä.
Herra Barry, on tapahtunut virhe. Tässä sanotaan että esittäisin lastenhoitajaa.
En oikein usko, että sopisin siihen rooliin.
Et itse asiassa ole lastenhoitaja, -
olet koira.
- Mitä? - Newfoundlandin-koira.
Meillä on sinulle hieno koiranpuku.
Ok.
Itse asiassa meillä ei ole pukua Helinälle,
hän voisi esittää Helinää.
Helinä on keveä.
Hän liikkuu ympäri lavaa.
Hän on niin keveä, että liikkuu ympäri lavaa.
Olen hiukan huolissani tästä.
Katsotaanpas.
Meillä on John Darling, Michael Darling, Tiikeri-Lily, Smee, Skylights -
sehän on kuin nukketeatterista.
Tooties, Nibs, Curly...
Kaikki nämä nimet ovat järjettömiä, kun ne sanoo yhdessä joukossa.
Kapteeni Koukku.
Hei, James.
Olet järjiltäsi.
Miten harjoitukset sujuivat?
Hyvin, -
loistavasti. Ne sujuivat -
melko hyvin.
- Hyvä. - Niin. Kiitos.
- Hei. - Hei.
Kuinka matkasi sujui?
Se on melko pitkä. Olen uuvuksissani.
- Keitetään sinulle teetä. - Se olisi mukavaa.
Voitko tulla teatteriin.
Tovin kuluttua Michael, hän saapui juuri.
Mutta lupasin, että toisin hänet. Peter lähetetään aina tekemään asioita, -
mutta sanoin tekeväni sen, se pilaisi yllätyksen.
Minkä yllätyksen, kulta?
Se on mahtava yllätys.
Meiltä on mennyt suurin osa päivää sen valmistelemiseen.
Kaikki odottavat sinua.
No emmehän me sitten voi antaa heidän odottaa.
Älä kerro heille, että sanoin yllätyksestä, -
sanoin etten kertoisi siitä.
Mutta ethän sinä kertonut siitä mitään, ethän?
- Kerroinhan. Se on näytelmä. - Se on näytelmä!
Lady Ursulan valitettava tarina.
Peter Llewelyn-Daviesin näytelmä.
Tämä on itse asiassa vähän hölmöilyä.
Toivon niin. Jatkakaa.
Halusin kokeilla vain kirjoittamista, tiedättehän.
Muut tekivät tämän kanssa hyvää työtä muutenkin.
No katsotaanpas se sitten.
Lady Ursulan valitettava tarina.
Yhtenä aamuna, juuri auringonlaskun jälkeen, -
Lady Ursula, Lordi ja Lady Dubon kaunein tytär, -
nousi portaita mahtavaan katedraaliin rukoillakseen siunattua pyhimystään.
Yhtäkkiä, kun hän saavutti katedraalin ovet
Gargoili, joka vartioi pyhää katedraalia -
heräsi henkiin ja hyökkäsi hänen kimppuunsa.
Kylän asukkaat pakenivat suojaan, -
mutta Lady Ursula liukastui katedraalin portaissa -
ja gargoili laskeutui hänen päälleen, repien häntä valtavilla siivillään,
ja vieden hänet korkealle katedraalin huipulle.
Jatka, Peter.
Pian tämän surullisen tapahtuman jälkeen, -
nuori ritari nimeltään JM Bonovitch saapui kaupunkiin -
Sylvia. Älähän nyt.
Mikä sinulla on hätänä?
Ei, James.
Mennään takaisin talolle.
Hän ei suostu puhumaan siitä minun kanssani. Väittää, ettei se ollut mitään, -
mutta uskokaa minua, tohtori, hän ei pystynyt hengittämään.
En pysty hoitamaan kovin hyvin potilasta, -
joka väittää, ettei mikään ole vialla.
Sinun täytyy yrittää uskoa, että jokin on vialla.
Yritän tehdä parhaani.
Hyvä. Hän on tuolla.
Laitat sen kädellesi vaakatasoon, noin...
Ja sitten noin.
Sisään.
Tohtori ei mielestään ollut riittävä ratkaisemaan tätä pulmaa; -
Hänen mielestään sinun pitäisi mennä sairaalaan lisäkokeisiin.
Järjetöntä. Ei minulla ole aikaa sellaiseen.
Sitä paitsi, -
tämä perhe on saanut tarpeekseen sairaaloista.
Ehkä he voisivat auttaa sinua.
Minä tiedän, mitä he voisivat tehdä hyväkseni, -
näin mitä he tekivät mieheni hyväksi.
Ei, James. En ole kiinnostunut menemään sairaalaan, -
mutta olen hyvin kiinnostunut samaan illallista.
Mitä sinä ja äiti päätitte kertoa meille tällä kertaa?
Että se oli vain keuhkoputkentulehdus.
- Emme ole päättäneet vielä mitään. - Älä valehtele minulle!
Olen kyllästynyt siihen, kun aikuiset valehtelevat minulle.
En valehtele sinulle. En tiedä mikä on vialla.
"Isä saattaa viedä meidät kalaan", -
niin hän sanoi, -
"muutaman viikon sisällä". Ja hän kuoli seuraavana aamuna.
Ei se ollut vale, Peter. Se oli äitisi toive.
Hän oli ollut viikkoja sängyssä, mutta aloin suunnitella kalastusretkeämme.
En koskaan valehtele sinulle, lupaan sen.
Ei. Sinä opetat minut ainoastaan kirjoittamaan typeriä tarinoita -
ja teeskentelemään, ettei tietyt asiat tapahdu ennen kuin...
Minä en suostu teeskentelemään! En ole sokea, enkä suostu huijattavaksi!
Mitä tämä tarkoittaa?
Peter?
Näytelmäsi...
Kulta, olisin halunnut nähdä loputkin siitä.
Voin kuvitella, että nyt on ollut vähän kenkkua, eikö vain?
Ja kaikki tämä vain tyhmän keuhkoputkentulehduksen takia.
Olen yrittänyt koota sen, että kansalaisoikeuksia on rikottu -
ja hallituksilla ei yksinkertaisesti ole oikeutta...
James.
- Muistanet Gilbert Cannanin... - Hyvää iltaa.
Herra Cannan työskentelee komiteassa, joka taistelee hallituksen sensuuria vastaan.
Tiedän miten paljon tekin olette tehnyt asian hyväksi.
Hän halusi puhua kanssasi.
Oletin, että olisit tullut kotiin paljon aiemmin.
Alkaa olla jo myöhä, Mary.
Niin.
No, jos olisin ymmärtänyt kuinka myöhä jo on.
Minun olisi kenties parempi puhua kanssanne toiste.
- Ei näin myöhään. - Sopii.
Puhutaan tuolloin.
Kiitos kärsivällisyydestänne, rouva Barrie.
Herra Barrie, -
hyvää yötä.
No, etkö aio puhua?
Mitä haluaisit minun sanovan?
Olenko utelias miksi herra Cannan viipyi näin myöhään, oletan.
Ja mietitäänpä mitä tulee seuraavaksi.
Ei yhtään myöhempään kuin sinä, James.
Ja kuinka rouva Davies voi tänä iltana?
Voi, minulla olisikin loistava vastaus siihen, eikös vain?
Kuinka kehtaat?
Tämä ei ole yksi näytelmistäsi.
Tiedän sen, Mary.
Tämä on melko vakavaa.
Mutta en ole valmis tähän keskusteluun, mihin se sitten johtaisikaan.
Ehkä voisimme puhua tästä aamulla? Hyvää yötä sitten.
Ah, herra Barrie.
Etkös olekin samaa mieltä, että tämä on pikkaisen kireä?
En.
- Ei, itse asiassa se pikkaisen pullottava. - Pullottava. - Löysä.
- Kiristäisin sitä hieman tuosta. - Tuo on todella kireä.
- Pala puuta tuohon, vetämään sen suoraan. - Aivan, herra Barrie.
- Palanen puuta? - Ja tuonne hartioihin.
- Muuten se on loistava. - Hyvä on.
- Olet sairaana huomenna. - Olet sairaana huomenna.
James.
Me olemme teellä. Muistathan äitini.
Tietysti, kuinka voitte?
Voinko ottaa hattunne?
Älkää juosko sisällä, pojat. Hajotatte vielä jotain.
Tulkaa pois sieltä oven luota, hop, hop.
Haluaisin vaihtaa pari sanaa kanssanne, herra Barrie, ennen kuin lähdette.
Siihen menee vain pari minuuttia.
Pojat, menkää leikkimään puutarhaan.
Onko hän pulassa?
Koska minä olen ollut isoäidin läksytettävänä ja tiedän millaista se on.
- Menemmekö työhuoneeseen. - Mikset liittyisi poikien seuraan?
Hyvä on.
- Olen pahoillani, että kes.. - Sulkisitteko oven?
Tietysti.
Sylvia kertoi että olette tarjonnut hänen käytettäväkseen omia kotiapulaisianne.
No, en tarkalleen.
Se ei ole tarpeellista.
Jätän sen Sylvian päätettäväksi, luonnollisesti.
Jätätte sen minun päätettäväksi, herra Barrie.
Katsokaas, minä asun täällä tästedes.
Muutatte tänne?
Menen sinne, missä minua eniten tarvitaan.
Ja voin huolehtia siitä, ettei tämä talous joudu turvautumaan hyväntekeväisyyteenne.
Se ei ole hyväntekeväisyyttä, rouva du Maurier.
Yritin vain auttaa ystävänä.
Eikö teillä ole mitään käsitystä siitä, mitä ystävyytenne on jo maksanut tyttärelleni?
Vai, oletteko todella niin itsekäs?
Anteeksi?
Ettekö ymmärrä -
mitä vierailu avioliitossa olevan miehen kesähuvilalle -
tekee lesken tulevaisuudennäkymille?
Sylvian täytyy löytää joku.
Pojat tarvitsevat isän.
Ja te tuhoatte kaiken toivon, -
mitä tällä perheellä on, että se saa koottua itsensä uudelleen.
Olen halunnut vain hyviä asioita tälle perheelle, rouva du Maurier.
Minä huolehdin heistä.
Teillä on oma perheenne murehdittavana.
Mitä ehdotatte?
Ehdotan että suojelisitte sitä mitä teillä on, herra Barrie.
Juuri sitä olen itse tekemässä.
Olin niin varma, kun löysin tämän, -
että jokin tunnustus olisi livahtanut näille sivuille.
En kirjoita rakkausviestejä päiväkirjaani.
Et.
Silti tiesit ketä tarkoitin?
Sain tästä jotain lohtua, itse asiassa.
Koska sain tutustua sinuun hieman loppujen lopuksi.
Ei sinun tarvitse varastaa päiväkirjaani, jotta voisit tutustua minuun, Mary.
Ei. Luulen, että voisin vain mennä katsomaan paikkaa.
Olin toivottoman naiivi, kun menin kanssasi naimisiin.
Kuvittelin että -
loistokkaat ihmiset katoavat, johonkin -
salaiseen paikkaan, jossa ideat -
leijailevat ilmassa, kuin syksyn lehdet.
Ja minä -
toivoin että, edes -
kerran, -
veisit minut mukanasi sinne.
Ei sellaista paikkaa ole olemassakaan.
Kyllä on.
Mikä-Mikä-Maa.
Se on paras, jonka olet kirjoittanut, James.
Ja olen varma, että Daviesit jumaloivat maailmaa, jonka olet luonut heille.
Toivoisin vain olevani osa sitä.
Halusin sinun olevan.
Minä yritin.
Mary, -
kuvittelin aina meidät matkalla suuriin seikkailuihin, kun menimme yhteen.
Mutta me muutimme tähän taloon ja sinä aloit, en tiedä, -
aloit järjestellä näitä huonekaluja... - Mitä minun olisi pitänyt tehdä, James?
Olit aina poissa.
Olin täällä.
Istumassa palatsissasi, -
ja tuijottamassa toisiin maailmoihin, joiden en tiennyt olevan olemassa.
Anna minulle vähän enemmän aikaa, jotta saan viimeisteltyä näytelmän.
Aikaa muusasi kanssa.
Olen kyllästynyt odottamaan, James.
Olen kyllästynyt näyttämään hölmöltä.
No, en voi luopua näytelmästäkään.
Et tietenkään.
Tulisit vain kotiin luokseni päivän päätteeksi.
Käy harjoituksissa ja tule kotiin päivälliselle.
Ei enää matkoja maalle, ei enää pitkiä iltapäiviä puistossa.
Jos et ole valmis antamaan meille edes noin pientä mahdollisuutta, -
niin sitten meidän täytyy lopettaa tämä.
Ja minä lopetan.
Surkea esitys.
- Nanny... Nanny. - Mitä?
Ensin haet pyjamat, sitten petaat sängyn.
Tassuillaniko?
Petaat sängyn tassuillasi, pyjamat otat hampaillasi.
Koska, itse asiassa, olet koira, -
sinulla ei ole kunnon sormia, eihän?
Ei minulla ole hampaitakaan.
En näe, enkä voi hengittää.
Minulla on vain tämä kuminen kuono.
Saammeko hänelle hampaat?
Hän saa omani.
Ok, saat hampaat.
Pidettäisiinkö tauko?
Hyvä on.
- Minusta olit loistava - Aivan upea.
Minusta näyttelet paremmin neljällä jalalla kuin kahdella.
- Ehdottomasti. - Antakaa olla!
Sano vain, Charles? Anna palaa?
Kuvittele, James.
Ensi-ilta.
Tohtorit, lakimiehet, bisnesmiehet vaimoineen, -
kaikki laittautuneina hienoiksi,
he maksavat kohtuullisesti nähdäkseen teatteriesityksen, -
mitä me kutsumme teatteriksi.
Esirippu avautuu ja lavalla on krokotiilejä ja keijuja, -
merirosvoja ja intiaaneja, en itsekään tiedä mikä se tulee olemaan.
Mutta sinä tiesit sen, Charles.
- Olet nero, Charles, siinä se on! - Älä holhoa minua, James.
Tiedätkö kuinka paljon rahaa, jota minulla ei vielä ole, olen sijoittanut esitykseen?
Haluan 25 istuinpaikkaa varatuksi ensi-illaksi.
- Varatuiksi? - 25 penkkiä.
Aivan. Sijoiteltuna ympäri teatteria. 2 tuohon, 2 tuonne ja 3 tuonne ylös.
- Onko ne maksettu? - Ne on käytössä.
- Istuimet ovat käytössä, Charles. - Kysyin onko ne maksettu?
- James-setä. - Hei, pojat.
Voimmeko puhua kanssasi hetken?
Tietysti.
- 25 paikkaa, Charles. - James.
- Siitä tulee loistavaa, fantastista! - 25 hajallaan olevaa paikkaa.
- Kuka ne maksaa? - Ympäri teatteria.
Kuka maksaa nämä 25 erillistä paikkaa?
Ne ovat täytettyjä paikkoja, Charles.
Whooa!
Tämä on mahtavaa. Minä lennän!
Voimaa ei tarvitse käyttää juuri ollenkaan, kunhan saamme tasapainon kohdalleen.
Äiti pyysi minua tuomaan pojat ulos iltapäiväksi, -
hän sanoi haluavansa hiukan hiljaisuutta, -
mutta hän tärisi niin pahasti, ettei kyennyt juomaan edes teetään loppuun.
En ole typerys, James-setä. Minulla on oikeus tietää totuus.
Minä en tiedä totuutta.
Äitisi ei puhu siitä.
Luuletko että se on vakavaa?
Voi olla.
Lääkärin mielestä äitisi pitäisi mennä joihinkin kokeisiin.
Sitten sinun on vakuutettava hänet menemään niihin.
Minä yritin, mutta hän ei usko minua.
Ja viime aikoina, kaikista hyvistä aikeistani huolimatta, -
minusta on seurannut perheellenne vain harmia.
Ilmeisesti olen sotkenut aika pahasti asioita.
Isoäiti on sanonut niin, eikö olekin?
Hän on käskenyt sinun häipyä?
Hän on ehdottomasti yrittänyt sitä kovasti -
ja ehkäpä hyvästä syystä.
Hän ei ole enosi Jim.
Hän ei... -
hän ei vain tahdo nähdä äidin kärsivän enää.
Katsopas.
Kuinka loistavaa!
Poika on poissa.
Jossain viimeisten 30 sekunnin aikana, sinusta tuli aikuinen.
Luulen että se olet sinä, kenen tulisi puhua äitisi kanssa, George.
- Mutta en tiedä mitä sanoa. - Se menee hyvin.
Aivan varmasti.
Herra Barrie, anteeksi keskeytys.
Asia koskee Nannya.
- Hän pyörtyi näyttämön takana. - Mitä on tapahtunut?
Luulen, että hänen puku on liian kireä.
Se ei ole mahdollista.
Pikku hetki, George.
Kiristetäänpä tuota. Ja vielä viimeinen.
Räpytäpäs siipiäsi.
Kas noin.
Voinko minä kokeilla?
Kyllä voit? Pidä se kireällä.
Voinko minäkin kokeilla?
- Hetken päästä. - Voinko minäkin?
- Älä, minun täytyy keskittyä. - Lopettakaa tuo pojat!
- Ei, Michael! - Lopettakaapas tuo pojat!
- Minä haluan kokeil... - Ei!
Mitä tapahtui?
Voi ei.
Voi ei. Olen kovin pahoillani.
George?
Herra Barrie?
Rouva Davies haluaisi vaihtaa kanssanne pari sanaa.
Vain herra Barrie.
Rohkaisitko häntä tähän?
Rohkaisinko mihin?
James, pyydän, -
tiedät tasan tarkkaan mihin.
George ei salli kättään lastoitettavan, -
ellen minä suostu menemään kokeisiin.
Ymmärrän.
Luulenpa, että sinun sitten täytyy mennä niihin.
Koska hän on melko itsepäinen nuorimies, kun päättää jostain asiasta.
Tämä on järjetöntä.
He eivät kerro minulle mitään uutta.
Uutta?
- Olet siis puhunut jo lääkärin kanssa? - Se ei ole sinun asiasi.
Ymmärtääkseni, tilani voi olla melko vakava.
Siitä huolimatta, toivon että elämämme jatkuu normaaliin tapaan...
Joten...
minä menen niihin kokeisiin -
ja syön mitä tahansa lääkkeitä he määräävätkin.
Mutta en halua tietää mihin ne on tarkoitettu.
Enkä halua että kyselet tästä sen enempää.
En tietenkään.
Mary?
Peter, auttaisitko Georgea -
viikkaamaan korillisen käsipyyhkeitä.
Ne ovat olohuoneen kaapissa.
- Kulta. - Kyllä, äiti.
Jack?
Kuinka onnistut aina laittamaan nappisi juoponnapeille?
Tarkista sitten väliajalla että paitasi on housuissa?
Kyllä äiti.
Ethän aio osallistua millekään teatteriesityksen jatkojuhlille?
Vain hetkeksi, jos osallistumme.
Liput!
- Lapsetko myös? - George!
Mahdollisesti.
Varmistaisitko, onko George ottanut liput?
Minä tarkistan kampauspöytäni.
Sylvia, on täysin eri..
Äiti, pyydän. Tarkistaisitko onko liput Georgella.
Michael, missä sukkasi ovat?
Odota tässä, älä liiku.
Peter Pan Ensi-ilta
Tartu häntä jaloista, George.
Tarvitsemme enemmän peittoja.
Voisitko ottaa Michaelin mukaasi?
Hän näyttää paljon huonommalta, kuin silloin kun olimme huvilalla.
Ne 25 paikkaa? Onko kukaan ilmaantunut vielä niille?
Ei, herra, ei ole.
- Onko kukaan kysellyt vapaita paikkoja? - Kyllä herra.
Ehdotan, että alat myymään niitä paikkoja.
- Charles - Niin, James?
Oletko nähnyt Daviesin perhettä täällä tänään?
- Ovatko ne 25 paikkaa käytössä jo? - Se asia on hoidossa.
Kenet sinä kutsuit?
Koska kenet olitkaan kutsunut, he ovat päättäneet olla tulematta.
Minä lupaan että ne paikat tulevat olemaan käytössä.
- Niin, sinä olet luvannut minulle... - Charles!
Hei, herra Stanley.
- Oletko nähnyt Daviesin perhettä? - En ole, herra.
Käyn kutsumassa tohtori Brightonin.
- Ei äiti. En minä tarvitse tohtoria. - Kyllä tarvitset, kulta.
Käyn hakemassa kamomillaa, että saat rentouduttua.
Peter jää tänne, jos tarvitset jotain.
Peter...
Voinko tehdä jotain hyväksesi, äiti?
Ei, kulta.
Teidän pitää mennä sinne näytelmään.
- En voi tehdä sitä. - Voitpas.
Minä tarvitsen sitä että menet.
Sinun pitää mennä ja tulla illalla kertomaan minulle siitä kaikki.
Pyydän.
Se on vain näytelmä, äiti.
Ei sillä ole merkitystä.
Anna minä.
Ota se.
Avaa se.
En ole koskaan ollut niin ylpeä sinusta.
Viimeinen kutsu, arvon rouvat ja herrat, viimeinen kutsu.
Niin, niin.
Meillä on vielä aikaa myydä ne 25 paikkaa, -
ennen kuin näytös alkaa.
- Charles? - Mitä?
- He ovat täällä. - Ketkä ovat täällä?
Anteeksi että he ovat hieman myöhässä. Lyhyet jalat ja pitkä kävelymatka.
En ole varma mitä he tekevät täällä.
He ovat tulleet katsomaan näytelmää.
Siihen ne 25 paikkaa ovat.
25 paikkaa orvoille.
Aivan. Nyt painajaiseni on toteutunut.
- Voimme aloittaa näytöksesi nyt. - Sinun näytöksesi.
Ohjatkaa heidät niille hajanaisille paikoille.
Anteeksi herra. Tännepäin.
Näyttäisi siltä, että me saimme heistä yhden paremmin pukeutuneista.
Haluaisin sinun tietävän, -
että sinä olet loistava koira. - Kiitos.
En suostu menemään nukkumaan, en suostu, en suostu!
Nanny, ei kello ole vielä kuutta.
Vielä kaksi minuuttia lisää.
Pyydän... minuutti lisää.
Nanny, minä en olisi häiriöksi.
Lupaan sinulle, en olisi häiriöksi.
Kuka olet?
Ei siellä ketään ole.
Ja silti olen varma että näin kasvot.
Lapseni...
Kuinka hän voi?
- Hän on lepäämässä. - Voinko nähdä hänet?
Ette, herra Barrie.
En usko, että teidän tarvitsee olla osa kaikessa, mitä tämän talon sisällä tapahtuu.
- Mutta äiti haluaisi nähdä hänet. - Ole hiljaa, George!
Ja koska, sain huomata, -
että olette kykenevä salaamaan minulta tyttäreni terveyteen liittyviä asioita, -
en tunne katumusta, sulkiessani teidät kotini ulkopuolelle.
- Mutta sinä et voi... - Mene heti yläkertaan George!
Älä komentele minua!
Tämä ei ole sinun kotisi, vaan meidän kotimme.
Vaikka äiti onkin tarvinnut apuasi viime aikoina, -
ei se anna sinulle oikeutta päättää hänen puolestaan.
Hän ei ole enää lapsi, enkä ole minäkään
Jos hän haluaa tavata Jim-sedän, -
hän tapaa tämän, etkä sinä voi tehdä asialle yhtään mitään.
- Äiti? - Niin, kulta?
James.
Ei. Näytelmäsi...
Katso kaikkea tätä.
Olisin tullut tänä iltana, mutta -
täällä on vain niin paljon tehtävää. - Äiti, ei sinun..
Katsotaanpas. Tämä tarvitsee paikkausta.
Neljä poikaa.
Loputon määrä paikkaamista.
En pysy perässä.
Ei ole aikaa tälle kaikelle.
Älä katso minua noin, James, -
saat tuntemaan oloni alastomaksi.
Pojat.
Antaisitteko minulle hetken aikaa kahden äitinne kanssa. Kiitos.
Tiedäthän että se näkyy jo?
- Et voi jatkaa teeskentelyä. - Teeskentelyä?
Sinä toit teeskentelemisen tähän perheeseen, James.
Sinä näytit meille että asiat voivat olla toisin -
yksinkertaisesti kuvittelemalla niiden olevan toisin.
Monet asiat, Sylvia. Ei kaikki asiat.
Asiat, joilla on merkitystä.
Olemme teeskennelleet, jo jonkin aikaa, -
että sinä olet osa tätä perhettä, emmekö vain?
Sinusta on tullut niin tärkeä meille kaikille, että -
nyt -
sillä ei ole väliä onko se totta vai valetta.
Ja vaikka se ei olisikaan totta.
Vaikka niin ei voisi koskaan olla.
Minun on pakko jatkaa teeskentelemistä -
loppuun asti -
sinun kanssasi.
Voi, minä olen suloinen.
Kuinka teet sen?
Ajattele vain ihania asioita -
ja ne nostavat sinut ilmaan.
Teet sen niin nopeasti.
Etkö voisi tehdä sitä hyvin hitaasti, kerran?
Nyt tajusin sen, Wendy.
Minun pitää heittää keijupölyä päällesi ennen kuin onnistut.
Kokeilkaa nyt.
Kokeilkaa sängyiltä.
Heilutelkaa olkapäitänne näin ja antakaa sitten vain mennä.
- Minä lensin! - Hurraa!
Kuinka ihanaa!
Tarttukaa toisianne käsistä.
Katsokaa minua!
- Bravo! - Mennään ulos.
Nerokasta.
- Sylvia, älä liiku. - Voin jo vähän paremmin.
On vain ollut huono päivä.
Haluan, että menet takaisin teatterille -
ja etsi Peter.
Tietysti.
Kiitos.
Enkö varmasti voi tehdä enää mitään muuta hyväksesi?
Et.
Tai no, -
olen aina halunnut päästä Mikä-Mikä-Maahan.
Sinä lupasit kertoa minulle siitä.
Aivan. Niin lupasin.
Nyt taitaa vain valitettavasti olla jo liian myöhäistä tälle illalle.
Ehkäpä kuitenkin, joskus lähiaikoina.
Ehdottomasti.
Tarkoitatko että me molemmat hukumme?
Katso miten vesi nousee.
Sen täytyy olla Michaelille tekemämme leijan perä.
Muistathan sen, -
se riuhtaisi itsensä irti hänen käsistään ja lensi pois.
Leija!
- Miksei se voisi kannatella sinua, - Meitä molempia.
Ei se jaksa kannatella kumpaakin. Michael ja Curly kokeilivat.
En lähde ilman sinua, Peter.
Vedetään pitkää tikkua, kumpi joutuu jäämään.
Sinä olet nainen, ei koskaan!
- Oletko valmis, Wendy? - Peter!
- Älä päästä irti, Wendy! - Peter, minua pelottaa!
Pidä kiinni, Wendy!
Kuoleminen tulee olemaan kauhistuttavan suuri seikkailu.
Olen iloinen että tulit.
En koskaan jää pois ensi-illasta.
Joten, minä -
oletan, että olet kuullut Gilbertistä ja minusta.
Kyllä.
Melkoinen skandaali juoruiltavaksi.
Kuinka voit?
Ihan hyvin.
Entä sinä?
Olen pahoillani.
Älä ole.
Ilman sitä perhettä, et olisi koskaan saanut kirjoitettua mitään tämän kaltaista.
Tarvitset heitä.
Hyvästi.
Herra Barrie.
Rouva Snow.
Kiitos. Se oli miellyttävin ilta, minkä olen koskaan viettänyt teatterissa.
Todella ystävällisesti sanottu. Kiitos.
Eikö herra Snow ole mukana tänä iltana?
Voi, pelkäänpä, että hän on poistunut keskuudestamme.
Ja hän olisi rakastanut tätä iltaa.
Merirosvoja, intiaaneja, -
hän oli itsekin vain poikanen.
Loppuun asti.
Olen todella pahoillani. Kuinka te voitte?
Voin riittävän hyvin nyt, kiitos.
Luulenpa, että se kaikki on tikittävän krokotiilin tekosia, eikö vain?
Aika jahtaa meitä jokaista, eikö näin ole?
Näin on, rouva Snow.
- Haluaisitko juomaa? - Kiitos.
En voi pidätellä teitä, teillä on paljon ystäviä täällä.
Oli ihastuttava nähdä teitä.
Syvimmät osanottoni uudelleen.
- Oliko se herra Barrie? - Kyllä.
- Erinomainen suoritus, herra Barrie. - Hienosti tehty, herra Barrie.
- Mitä pidit? - Se kertoo kesästämme, eikö kerrokin?
- Kyllä. - Meistä kaikista.
Aivan.
Piditkö siitä?
Se oli maaginen. Kiitos.
Kiitos sinulle.
Kiitos, Peter.
Tämä on Peter Pan. Kuinka upeaa!
Todellako? Oletko sinä Peter Pan?
Sinun täytyy olla melkoinen pieni seikkailija.
Katsokaa se on totta, ettei hänellä ole varjoa.
Mutta en minä ole Peter Pan.
Hän on.
Onko ollut mitään edistystä parempaan, sitten viime käyntini?
Ei.
Onko James käynyt koko päivänä, äiti?
Tohtori Brighton, voisinko vaihtaa kanssasi pari sanaa?
Pieni hetki, rouva.
Ethän ole estänyt häntä tulemasta?
Itse asiassa olen toivonut, että hän olisi tullut.
Se olisi todistanut, että olen ollut väärässä hänen suhteensa.
Mutta, näytelmän menestyksen myötä, koko Lontoo on koputtamassa hänen ovelleen.
Olen pahoillani, rakas.
- Mitä nyt? - Se on salaisuus.
- Michael! - En sanonut mitään!
Voisitko tulla käymään alakerrassa, äiti?
Tietenkään hän ei voi tulla, mitä oikein ajattelit, George?
Itse asiassa, pieni retki alakertaan voisi olla hänelle hyväksi.
- Mitä te olette tehneet? - Odota niin näet.
Se on näytelmä.
Ei se ole mikä tahansa näytelmä, Michael. Se on SE näytelmä.
Tietysti meidän täytyi tehdä jokunen kompromissi.
- Paljon siitä täytyy kuvitella. - Kuten sen pitääkin olla.
Kuten sen pitääkin olla. Aivan.
Oletteko valmiit.
En mene nukkumaan, en mene, en mene!
Nanny, kello ei ole vielä kuusi. Vielä kaksi lisäminuuttia.
Pyydän!
Sinäkö tunnet keijuja, Peter.
Kyllä, mutta ne ovat melkein kaikki kuolleita nykyisin.
Katsos, Wendy, -
kun ensimmäinen vauva nauroi ensimmäisen kerran, -
tuo nauru pirstoutui tuhansiin kappaleisiin ja ne hyppelivät ympäriinsä -
ja niin syntyivät keijut.
Ja nyt aina uuden vauvan syntyessä, -
sen ensimmäisestä naurusta tulee keiju.
Joten jokaiselle pojalle ja tytölle tulisi olla oma keijunsa..
Tulisi? Eikö niin sitten ole?
Voi ei.
Lapset tietävät niin paljon nykyisin, -
ja pian he eivät usko keijuihin -
ja joka kerta, kun lapsi sanoo ettei usko keijuihin,
jossain päin maailmaa keiju putoaa kuolleena maahan.
Kuka siellä?
Punanahatko lyötiin?
Merirosvot ovat kaapanneet Wendyn ja pojat?
Minä pelastan hänet! Minä pelastan hänet!
Ei, se on vain lääkkeeni.
Myrkytetty? Kuka sen olisi myrkyttänyt?
Miksi Helinä?
Miksi joit lääkkeeni!
Se oli myrkytetty.
Ja sinä joit sen pelastaakseni henkeni.
Helinä.
Kuoletko sinä?
Hänen valonsa on himmennyt.
Jos se sammuu, se tarkoittaa että hän on kuollut.
Hänen äänensä on niin matala, että tuskin kuulen mitä hän yrittää sanoa.
Hän sanoo että hän uskoo paranevansa, -
jos lapset uskovat keijuihin.
Uskotteko te keijuihin?
Sanokaa pian että uskotte!
Jos te uskotte, niin -
taputtakaa käsiänne!
Taputtakaa lujempaa!
Kiitos. Kiitos.
Tuo on Mikä-Mikä-Maa.
Niin monta täydellistä päivää.
Aloin todella uskoa -
että elämä jatkuisi niin ainiaan.
Lopeta!
Hän oli liian hyvä jäädäkseen luoksesi ainiaaksi.
Hänellä oli aviomies, -
minun isäni.
Hän ei koskaan välittänyt sinusta samalla tavalla, kuin hän välitti isästäni.
En yritä ottaa isäsi paikkaa, Peter.
En koskaan voisi tehdä sitä.
Sinun on parempi antaa hänen mennä.
George, -
veisitkö pojat takaisin talolle?
Tulen perässä hetken päästä.
Menkäähän.
Olen todella pahoillani.
Olen pilannut kaiken mihin olen koskenut tässä perheessä.
Lopettakaa itsenne imartelu!
Peterin surulla ei ole mitään tekemistä kanssanne.
Ehkä, -
jos viettäisin vähän enemmän aikaa hänen kanssaan.
Ei, herra Barrie. Se ei ole tarpeeksi.
Jos "vähän enemmän aikaa" on kaikki mitä voitte tarjota, -
niin sinun on parempi jättää hänet rauhaan.
Tiedän, ettette pidä minusta kovin paljon, rouva du Maurier -
ja hyväksyn sen, -
mutta rakastin tytärtänne hyvin paljon -
ja rakastan noita poikia, -
ja luulen että he tarvitsevat minua juuri nyt.
Onko noin?
Ja kuinka kauan?
Kuinka kauan mitä?
Sylvia on vaatinut poikien yhteishuoltajuutta testamentissaan.
Teidän, herra Barrie, ja itseni kesken.
Ja mitä mieltä te olette siitä?
Minä kunnioitan tyttäreni toiveita.
Se on jotain mitä minun olisi pitänyt tehdä useammin silloin kun hän oli hengissä.
Mutta jos sinusta tuntuu, ettet ole valmis moiseen sitoumukseen, -
vakuutan teille että voin huolehtia pojista yksiksenikin.
Luuletko, etten olisi sitoutunut noihin poikiin?
Istu alas, Peter.
Äiti liitti ne takaisin yhteen, -
sen jälkeen kun olin pilannut sen.
Ja sitten näin näytelmäsi..
Aloin vain kirjoittamaan, -
enkä ole onnistunut lopettamaan.
Hän olisi hyvin mielissään tietäessään tuon.
Kuuntele.
Puhuin juuri isoäitisi kanssa.
Ja minä jään luoksenne, -
pysyvästi.
Anteeksi, että käyttäydyin niin kamalasti.
Älä sitä murehdi.
Minä vain...
Ajattelin että hän olisi aina täällä luonamme.
Niin minäkin.
Mutta tosiasiassa, -
hän onkin.
Koska hän on jokaisella sivulla, -
minkä mielikuvituksesi on luonut.
Hän on aina siellä, aina.
Mutta miksi hänen täytyi kuolla?
En tiedä, poika.
Kun minä ajattelen äitiäsi, -
tulen aina muistamaan kuinka onnelliselta hän näytti, -
istumassa seurusteluhuoneessa, -
katsomassa näytelmää perheestään, -
omista pojistaan, -
jotka eivät koskaan kasvaneet aikuisiksi.
Hän meni Mikä-Mikä-Maahan.
Ja sinä voit vierailla hänen luonaan -
ihan milloin haluat.
Jos vain menet sinne itsekin.
Kuinka?
Uskomalla, Peter. Pelkästään uskomalla.
Näen hänet.